- Dette har skjedd: - Vi gjør at de forblir ufarlige.
Du prøvde å gi Sylar en kule i hodet.
Han er ingen trussel. Han er død.
De har endelig bitt på. Jeg er inne.
Jeg finner de andre bildene.
- Jeg fikk det første. - Hva er motivet på de andre bildene?
Herregud, hva har jeg gjort?
Vi må komme oss til USA.
Til New York. Bare den legen kan hjelpe deg.
Det er ikke sant!
Kanskje du vil ha dette... Peter.
Her er alt du hadde på deg.
Du får alt. Du skal bare hjelpe oss med et lite brekk.
- Jeg vil ha livet mitt tilbake. - Mener du denne?
Boksen med identiteten din i? Ja visst, du får alt.
Om du gjør oss en tjeneste. Det er Celtic mot AC Milan.
- Vi snakker fotball, altså. - Jeg er ikke noen idiot.
Veddemålsfirmaet er stint av penger.
Etter kampen blir pengene lagt i en oppbevaringsboks-
- som flyttes til en panserbil.
- Skal dere rane en panserbil? - Ta hånd om vaktene før alarmen går.
- Får dere deres boks, får jeg min? - Alle vinner.
Ikke alle, solstråle.
Pengene er mine om jeg så må drepe deg.
Hva sa du?
- Jeg? Jeg sa ikke et ord. - Du sa du skulle ta pengene.
- Anklager du meg for noe? - Jeg hørte deg.
Ser du dette familiemerket?
Disse karene er brødrene mine, og jeg stoler mer på dem enn på deg.
- Hvorfor skulle jeg lyve? - Jeg kjenner Will, men ikke deg.
Ikke engang du kjenner deg selv.
MAYA & ALEJANDRO ET STED I MEXICO
Du må hvile. Du er uttørket, du har ikke spist og har blemmer på føttene.
Vi kan ikke stoppe. Om noen dager er vi ved grensen.
Du klarer deg kanskje ikke så lenge.
- Hva sier du til den Cadillacen? - Når ble du biltyv?
Da jeg lovte å få søsteren min til USA, koste hva det koste vil.
Gå tilbake.
Alejandro, politiet!
Løp, Maya.
- Jeg vet det. Jeg beklager. - Jeg vil ikke dra.
- Det er ingen annen måte. - Vi er en familie og holder sammen.
- Nå kan vi begynne på nytt. - Uten pappa?
Jeg lover at du skal få treffe faren din når du vil.
Det er på tide å ta farvel.
Hei.
Nei, han sover fortsatt.
Gutten er trøtt.
Han våkner nå. Jeg ringer senere.
God morgen, syvsover.
Vil du ta en dukkert?
- Hvor er jeg? - Vi er på Maui.
Bra, ikke sant? Kjenner du passatvindene?
Hvem er du?
Jeg er Michelle.
Før var jeg Candice, men siden jeg dro deg ut av Kirby Plaza-
- har politiet lett etter henne. Slik ser jeg ut nå.
- Hva synes du? - Dro du meg fra Kirby Plaza?
Du fikk et samuraisverd gjennom brystet.
Etter åtte operasjoner er vi her. Ikke rør deg. Da går stingene opp.
- Daiquiri? - Sting...
- Det er ikke noe der. - Jeg skjulte dem.
Jeg skaper illusjoner. Det er mn greie.
Så ikke noe av dette er virkelig?
Vis meg hva som egentlig foregår her.
Kjære deg, det vil du virkelig ikke vite.
Vis meg det.
- Hei. Moren din har laget vafler. - Jeg kommer ned straks.
Du hadde grunn til å bli sint. Du ville snakke, jeg mistet besinnelsen.
- Du var ikke klar for spørsmålene. - Det gjør ingenting at du spør.
Du skjuler en stor hemmelighet.
Iblant innser jeg nok ikke hvor vanskelig det må være.
Så lenge vi er hjemme og kan snakke uforstyrret, -
- kan du spørre om hva du vil.
Hva ville skje om hemmeligheten min ble avslørt her?
Da ville vi måtte dra fra California og gjemme oss bedre.
Kanskje holde oss unna skole og jobb helt.
Det er det verst tenkelige.
- Det var en pedikyr. - Unnskyld?
Det var det jeg gjorde her om dagen.
Du er ikke så flink til det.
- Hvorfor var du der så sent? - Du skulle få en bok.
Jeg sier fra om jeg er interessert. La meg være i fred.
Det skal bli. Så ikke jeg deg klippe av tåen?
- Neglelakken så ut som blod. - Du er elendig til å improvisere.
- Hvorfor er du så frekk? - Hvorfor lyver du så dårlig?
Greit, du tok en pedikyr. Tåen løsnet og kom på plass igjen.
- Jeg har time. - Ikke stell neglene på veien.
- Stå stille! - For guds skyld.
- Du vekker Molly. - Var ikke du i Kairo?
Haiti, faktisk. Jeg jobber i byen fra og med nå.
- Ikke i felten? - Jeg skal jobbe i byen-
- og kan hjelpe til med Molly. - Og spionere på hjemmebane.
- Noen blir sure av for lite søvn. - Molly har det strevsomt nå.
Jeg kan ikke være barnevakt for dere begge.
Du har tatt deg vann over hodet. De holdt meg fanget.
Du tror du kan overliste dem, men du er ikke agent 007.
Jeg skal hjelpe Molly ved å ødelegge firmaet.
Sørg for å holde deg i live.
Mohinder, du er hjemme!
Det stemmer, og jeg skal aldri dra min vei igjen.
Er det dette jeg betaler deg for?
Beklager, sir. Jeg tok bare en pause.
Du tilbrakte noen måneder med direktøren.
Tror du at du slipper å jobbe da?
Sett i gang nå!
Beklager.
Hiro. Hvor enn du er, håper jeg at du har det bedre enn jeg.
Lukk opp, Ando.
Ando, jeg skriver til deg fra mitt livs største eventyr.
Tid-rom-kontinuumet kan forstyrres, men jeg har teleportert til 1671-
- og blitt venn med min barndoms helt Takezo Kensei.
Han er ikke helt som vi tenkte oss.
Så jeg har besluttet å bli-
- for å gjøre ham til den mannen historien trenger.
Heldigvis har jeg oppdaget noe.
Den store Takezo Kensei har også krefter!
"Gudegave".
- Så mye blod, men ikke noe sår. - Du har en kraft, en utrolig kraft!
- Hva har du gjort? - Det er slik du blir helt!
- Jeg ordner historien tross alt. - Det er umulig.
- Det må være et triks. - Nei, se.
Lasarus' oppstandelse. Du har forbannet meg.
Det er ingen forbannelse, men en gave. Den hjelper deg.
Du kan finne ildskriftrullen, 90 sinte ronin, redde Yaekos far!
- Hold deg vekk! Du er en djevel! - Nei, jeg er her for å hjelpe deg!
Nei. Vent, Kensei! Vi må rette opp igjen historien!
Lyn. Lyn. Gnister. Lyn!
Roper du det bare ut?
- Jeg vil forstå hvordan det virker. - Jeg også. Det går ikke så bra.
Synd du ikke får det fram på kommando. Det trengs i kveld.
Jeg kan gjøre masse ting, men jeg føler meg maktesløs.
- Slitsomt å ikke vite hvem man er. - Jeg dør vel før jeg får vite det.
Kanskje du er en utenomjording på flukt fra myndighetene.
Det skal bli spennende å se deg åpne den boksen.
Ikke bekymre deg. Jeg beskytter deg i kveld.
- Hvordan vet jeg at jeg kan tro deg? - Jeg har jo ikke fortalt hva du kan.
- Hvorfor ikke? - En jente må få ha hemmeligheter.
- Det var et feilgrep. - Hektisk morgen?
- Jeg forfulgte ham gjennom byen. - Hva har han gjort?
Han prøvde å stjele en bil. Ikke noe interessant.
Du ser for ille ut.
Skjønner ikke.
Greit. I dag skal vi snakke om celledeling.
- Ja, West? - Jeg har et spørsmål om temaet i går.
Mennesker regenerer jo ikke. Hva om de parer seg med øgler?
- Jeg har nok møtt en øgle. - Dette høres ikke givende ut.
Hva om hun skar av seg en arm, et ben eller en annen kroppsdel-
- i en fæl spa-ulykke. - Hva prøver du å si?
Vil den aktuelle kroppsdelen gjenforenes med øglekroppen hennes?
Å rette opp i historien og gjøre Kensei til helt blir vanskelig.
Jeg er i alle fall ikke alene.
Ando, jeg har truffet Japans vakreste kvinne noensinne.
Og jeg tror at jeg har blitt forelsket i henne.
Det er problemet: Historien har alt skrevet den fortellingen.
Hun skal bli Takezo Kenseis store kjærlighet.
- Er du sikker på at han ikke rømte? - Han flykter ikke, men oppsøker fare.
Og slår den i ansiktet.
Der er han! Jeg henter ham. Da blir alt bedre.
Jeg skjærer meg selv og såret heles, om og om igjen.
- Vi er begge helter. Jeg har krefter. - Du? Er det sant?
Ja. Jeg kan stoppe tiden og forflytte meg gjennom rommet.
Hei.
- Hvordan er slike ting mulige? - Noen ser det som en gave fra Gud.
Andre ser på det som evolusjon.
- Hva er det, "evolusjon"? - Du kan leges, uansett skade.
Jaså? Uansett hva skaden er?
Sverd? Orm? Ild?
- Jeg vil bli rikere enn paven! - Rik?
Sverdmenn er besatt av dueller. Jeg vinner alle veddemål.
Du må beseire Hvitskjegg og 90 sinte ronin.
Ellers takk. Siden du er besatt av mine fortellinger, kan du gjøre det.
- Du må slutte å flykte fra skjebnen. - Hvem skal hindre meg? Hvem?
Ingen skal hindre meg, for ingen kan stoppe meg! Dette er utrolig!
Kensei ville ikke bli helt om jeg ikke tvang ham til å skjønne.
Kunne han beseire de 90 sinte ronin, fikk han sjansen til å bli en helt.
- Hvor har du tatt meg? - Hent ildskriftrullen på toppen der.
Hvem er de?
De 90 sinte ronin som har sverget å beskytte den.
- Hvor sinte er de? - Lykke til. Dette klarer du.
Jeg går ut fra at du er irritert.
Hva er det, West?
- Hva er det du vil? - Innrøm at du er annerledes.
- Som du vil. Jeg er et misfoster. - Claire...
Jeg må tasse rundt på skolen og late som jeg er dum.
Da merker ingen hvor annerledes jeg er.
Om det kom fram, ville jeg blitt sendt på zoo og studert livet ut.
Ja, West, jeg er annerledes.
Fortell det til hvem du vil. Jeg er lei av å late som.
Claire...
Hold kjeft.
Resultatet var en bombe: AC Milan 1, Celtic 0.
Videre i sportsnyhetene...
Vær forsiktig.
Du også.
- Hvem der? - Safeline. Vi skal hente pengene.
Jeg vil ha tilbake pengene. Jeg er ikke din venn.
Celtic skulle jo vinne. Vær litt greie.
Det er ikke vårt problem.
Det er det så menn.
Bind ham, Tuko. Disse også.
Bli liggende!
Det er bra slik.
Der er han!
Stopp!
Kjør.
Greit.
- Bor ikke Isaac Mendez her? - Jo, helt til Sylar drepte ham.
- Ble han drept? - Hvert sted har en sørgelig historie.
Firmaet har bekostet dette laboratoriet. Alt er toppmoderne.
Så flaks jeg har.
- Mohinder, det ble bygd for deg. - Unnskyld?
Du innser ikke verdien du har for oss.
Folkene våre skal følge deg og forutse alle dine behov.
Det er generøst, men jeg jobber helst alene.
Overvåkning er for ditt beste. Og for vårt beste.
Du er en del av familien nå.
- Er du sikker på at Kensei kommer? - Å ja!
Han ble kanskje drept eller kidnappet.
Ikke Kensei. Han vet at du venter på ham.
Du har så stor tiltro til ham. Jeg vil så gjerne stole på ham.
Iblant virker han som to ulike menn.
En er et udyr, men den andre Kensei, -
- han er varsom.
Det høres dumt ut, men en gang under kirsebærblomstene-
- følte jeg meg som hjemme.
Mener du det?
Skriftrullen!
Jeg skal aldri tvile på deg igjen.
Det blir bedre nå, skal du se.
Husk løftet ditt: Ingen fler krefter.
Hva er meningen med å ha evner vi ikke bruker?
Meningen er å forbli sikker.
Du kan få et normalt liv.
Normale mennesker-
- ville ikke forstå.
Jeg vil ikke at du skal dra.
Jeg blir bare borte en stund. Det kan være gøy å bo hos slektninger.
Jeg kjenner dem ikke engang.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg blir borte.
Men når jeg kommer tilbake, er det du og jeg.
- Jeg må gjøre dette. - Det sier du før du gjør noe ille.
Jeg elsker deg.
Velkommen til New Orleans.
Jeg skal hente broren min. Han ble tatt for tyveri.
Boten er 2500 pesos.
Jeg har amerikanske penger.
- Fjorten dollar. - Det er et fengsel, ikke et marked.
Men jeg trenger broren min nå. Jeg er syk.
Jeg skal få pleie i USA.
USA? Så dere har reisedokumenter?
Gå herfra før jeg tilkaller grensepolitiet.
- Det er best om du lar det være. - Jaså?
Dette er jeg, dette er min bror. Vi er mordere.
Arrester henne. Nå.
Hva er det?
Noe er galt.
Maya.
Maya! Maya, her borte!
Du drepte dem.
Jeg kunne ikke gå fra deg.
Det er ingen fare. Alt vil gå bra. Jeg er her nå.
- Nå stikker vi. - Vent.
La meg bli med. Jeg har en bil.
- Jøss. - Ser man det.
- Vakkert. Disse har vi fortjent. - Ja, for pokker.
Du, drikk opp. Det er din siste.
Akkurat. Forræderen Will. Vær så snill, ikke skyt.
Dette er ingen spøk.
Gi meg de hersens pengene, ellers skyter jeg.
Jeg hadde altså rett.
Ja, det hadde du.
- Gratulerer, Peter. - Peter!
Ta det rolig, søta. Så, hit med pengene.
- Glem det. - Gi meg de jævla pengene!
Peter!
Hva i...?
Hva i alle...?
Hva gjør han?
Peter!
Gode nyheter, Ando. Kensei viste seg som en helt tross alt.
Det betyr at jeg kan komme hjem snart.
Men det blir ikke lett å ta farvel.
- Hiro... - Jeg trodde ikke du skulle komme.
Jeg vet du drar til Hvitskjeggs leir. Og Yaeko elsker deg.
Nå kan jeg dra.
Vent. Skal du dra herfra?
Jeg må til det andre livet mitt.
Min far, Ando... De venter alle på meg.
Hva om jeg ikke klarer det uten deg?
Du hindrer meg fra dårlig levnet. Som en samvittighet jeg hører på.
At jeg kom, skadet nesten historien. Blir jeg, kan det bli verre.
Jeg er målløs.
Du har vist meg stor vennlighet. Jeg takker deg.
- Det har vært en ære. - Nei, nei.
Det var en ære å få treffe den store Takezo Kensei.
Skal du virkelig forlate oss?
Du er en sann og edel venn.
Min venn.
Jeg beklager, Ando. Jeg kan ikke komme hjem. Ikke enda.
Kensei! Kensei!
Jeg lagde frokost til deg.
Jeg kan ikke få den til å lee seg.
Jeg fikk ting til å bevege seg med ren tankekraft.
- "Takk for frokosten. Du er grei." - Jeg kan ikke gjøre noe.
- Det forsvant vel med skadene dine. - Du sa at du tok vare på meg.
Puster du? Ingen kollapset lunge? Ingen infeksjon i såret?
Alt jeg jobbet for, alt jeg hadde, er borte.
De jeg jobber for, sørger for at du blir bedre.
Ryggen din er leget, men ikke brystet.
Når det har leget, kan du få igjen kreftene dine.
Med min hjelp, selvsagt.
Du? Hvordan skal du hjelpe meg? Ved å lage fler egg?
Ved å gjøre det lettere.
Og gjøre det gøy. Jeg kan ta deg dit du vil.
Paris, London. Hva sier du om Japan?
Og jeg kan være hvem du enn vil jeg skal være.
Om fantasien din er eksotisk.
Eller mer ordinær.
Eller noe mer velkjent, om det er din greie.
Skjønner du ikke at jeg kan hjelpe deg?
Det var meningen at vi skulle gjøre dette sammen.
Jeg undervurderte deg.
Du er virkelig helt uvanlig.
Akkurat som jeg.
Du hadde rett. Jeg skal få tilbake evnene mine.
Jeg begynner med din.
Er det slik du egentlig ser ut?
Så dumt å prøve å være noe man ikke er.
Michelle, Candice eller hvem du er, det var ikke helt forgjeves.
Takket være deg skal jeg tilbake til Maui.
London...
Japan.
Japan!
Det virker ikke. Jeg har den ikke.
Kraften din. Hva er galt med meg?
Kan du slutte å sutre, kjekken?
Peter.
Jeg vet kanskje ikke hva du er, men jeg vet hvem du er.
Du er en av oss.
Og vi har ingen hemmeligheter i familien.
- Nå? - Hva da?
Her er den. Boksen din, livet ditt. Skal du åpne den, eller hva?
Kanskje jeg ikke vil ha det.
Da jeg holdt Will, kunne jeg drept ham.
Jeg ville det.
- Kanskje jeg er slik. - Du gjorde det ikke.
- Det var på grunn av deg. - Nei, det var det ikke.
Du er en god sjel. Det merker jeg.
Hva om jeg åpner boksen og oppdager det motsatte.
Liker du stedet du er på nå?
Liker du den du er nå?
Da skal du kanskje, inntil videre, la det være slik.
Jeg synes din er kulere. Plager foreldrene dine deg, kan du dra.
Tuller du? Du er usårlig!
- Du kan hoppe uten fallskjerm! - Du trenger ikke noe fly.
- Du kan sluke ild for moro skyld. - Jeg føler smerte.
Men det gir seg fort.
- Hva føler du om jeg gjør dette? - Det gjør vondt!
Hva med dette, da?
Hva har du på halsen?
For et par år siden bodde vi i St. Louis.
Jeg syklet til skolen.
Plutselig våknet jeg opp dagen etter i sengen min.
Jeg husker en mann som kom fram og ropte navnet mitt.
Hvem snakker du om? Hvem da?
Jeg vet ikke, men jeg husker hvordan han så på meg.
Som om jeg var et dyr han ville fange.
Jeg prøvde å glemme ham, men iblant ser jeg ansiktet hans.
Fyren med hornbriller.
- Jeg har en flakong til. - Jeg begynner med den nå.
Ja?
Jeg må ta dette utenfor.
- Hvor er du? - Jeg kom akkurat.
Jeg sitter på kontoret mitt.
- Du vet sikkert at du kan kurere meg? - Ja.
Som jeg sa, vil vi ha noe av deg til gjengjeld.
De skal flytte bildene. Det er noen få kasser igjen.
Dette var en dårlig idé. Han sjekker meg støtt. Jeg klarer det ikke.
Ikke bekymre deg. Så lenge jeg lever, er du sikker.
- Det er selve problemet. - Hva mener du?
Jeg sender en JPG av bildet jeg fant. Det er det siste i serien.
Vi vet den begynner med Nakamuras død, men hvordan slutter den?
Ikke bra, er jeg redd.
- God natt, Claire. - God natt, pappa.
FORTSETTELSE FØLGER